Nej, de er ej.
Skyet.
- Klemme. - Undskyld, doktor.
- Du virker adspredt. Er der noget galt? - Nej.
Er det mig, så kan jeg flytte til en anden krig.
- Ti stille, Pierce. Vi arbejder. - Hvad tror du, vi gør?
- Du er altid ude efter ballade. - Så er jeg det rette sted.
Man må gerne synge på stuen. Jeg er tilbøjelig til selv at bryde ud i sang.
Værsgo. Det vil være godt for dit gamle hjerte... midaldrende hjerte, sir.
Du har sørme et vindende væsen.
- Kan du hjælpe mig med et problem? - Det håber jeg.
Jeg har ikke fået brev fra min forlovede i fire dage.
- Skal jeg skrive det? - Måske har Penobscott travlt.
- Med at lære at skrive. - Jeg ignorerer de jaloux bemærkninger.
- Har andre fået post? - Jeg fár fanbreve fra Nordkorea.
- De har bedt mig spille i Panmunjom. - Fredsforhandlinger er svære at leve op til.
Jeg fik et brev fra min gamle søndagsskolelærer.
- Tal om det, så træder jeg dig over tæerne. - Jeg er bekymret for Donald.
- Måske har han tænkt for meget. - Han har en hjerne af stål.
Farligt. Hvis han fár en idé, knækker han nakken og sluger ansigtet.
Hvor længe var vi derinde?
- Syv og en halv time. - Blev vi ikke slået til riddere, sagde jeg op.
- Jeg var ikke til stor nytte. - Det gik fint.
- Jeg spekulerede bare. - Det gør alle.
- Hvem skal jeg måske invitere i biffen? - Ikke mig.
- Man ved aldrig. Hvad med dig? - Kommer jeg i anden række?
Han sagde nej tak. Jeg skal trøstes.
- Jeg spiller ikke andenviolin. - Hvad spiller du?
- Jeg lægger kabale. - Hvad siger du så?
Middag i messen, der flyder i fedt, efterfulgt af en dårlig film.
- Den perfekte aften. - Jeg er optaget.
Skal du til biludstillingen?
Jeg skal hjælpe BJ på opvágningen.
- Hunnicutt? Hvem har dømt dig til det? - Jeg meldte mig frivilligt.
Siger du nej til Porfirio Rubirosa fra Ouijongbou?
- Sikke en mundfuld. - Du har hørt om mig.
- Måske en anden gang. - Jeg sender en buket gæslingepil.
- Det hjælper ikke. - Hvad med en æske tør chokolade?
- Pigen er gakgak. - Donovan?
Hun afslog chancen for at holde hånd med mig.
Det fortryder hun bittert en dag.
- Skal hun virkelig hjælpe dig? - Er det så mærkeligt?
- Kan I ikke stå for hinanden? - Helt ærligt.
Hvem er verdens mest hengivne familiefar?
Mickey Rooney.
- Hvem fár 13 i troskab? - RCA Victor.
De er dig i begge tilfælde.
Hvorfor afslár hun dr. Jekyll for at arbejde med mr Hyde?
- Hun hjælper mig. - Den hjælp kunne jeg godt bruge.
Hendes mand er hjemme i USA, og deres ægteskab knirker.
- Hvorfor? De er kun adskilt med 20.000 km. - Hun er helt slået ud. Det hjælper at arbejde.
- Er du sikker på, I ikke har gang i noget? - På æresord.
- Kissemissen efter arbejde? - På spejderære.
- Før? Under? - Jeg er lykkelig gift.
Jasá? Jeg troede, det var en selvmodsigelse.
- Kunne du tænke dig en god kop kaffe? - Det vil være rart.
- Jeg er enig. Det her smager rædsomt. - Gad vide, hvorfor Donald ikke har skrevet.
- En anden kvinde? - Næppe.
- En anden mand? - Donald er utrolig trofast.
- Jeg ved, nár nogen elsker mig. - Når du kysser ham, slår hælene smæld.
Jeg kan mærke hans kærlige arme helt fra Tokyo.
- Ret godt for en tætbygget fyr. - Måske spionerer han.
- Springer ud over Nordkorea. - Muligvis.
- Kan han det? - Han har sprunget 126 gange.
- En gang fra et fly. - Brev fra oberstinden.
- Gud velsigne den pige. - Tre fra din kone.
- Tre? - Man skal skrive dem for at få dem.
Melville skrev Moby Dick. Han fik ikke noget svar.
- Han var sikkert på krydstogt. - Major Houlihan, et brev.
Vidunderligt. Vent.
- Det har været åbnet. - Nogle gange kommer de sådan.
Nogle gange bliver de åbnet af kontorister, der læser intime sætninger.
- Det var upákrævet. - uretfærdigt.
- Det var endda ikke ret intimt. - Nysgerrige fjog.
Kom, Margaret. Duft dit brev og læs det.
- Det er skrækkeligt. - Hvad er der?
- Er der udbrudt fred? - Donald er på hospitalet.
- Hvorfor? - Det skriver han ikke. Tapre skat.
- Måske en undersøgelse. - Måske fár han monteret en hals.
- Eller fár overlæben stivet. - Du er jaloux, fordi Donald har begge læber.
- Jeg bliver ophidset. - Spis din dessert.
- Hvordan går det, Donovan? - Okay.
Tydeligvis. Kan jeg gøre noget?
- Dårlig nyt hjemmefra? - Det er et "det-er-forbi-brev" fra min mand.
Han begyndte med "Kære Carrie, jeg ved ikke, hvordan jeg skal fortælle dig det."
Men han fandt en måde.
Ja. Det gjorde han.
Hør. Du behøver ikke hjælpe på opvágningen i aften.
- Jeg kommer. - Jeg kan godt klare det.
Det kan jeg også.
- Tak. - Det var så lidt.
Når man er ked af det, så hjælper det sommetider at tale om det.
Min kone holder alt tilbage, gemmer det hele indeni.
Så jeg går hende i vejen i køkkenet.
Jeg stikker til hende, til hun bliver sur og slår ud efter mig.
Så giver hun los for det hele - vreden, tårerne, problemet. Alt.
- Du må være en god mand. - Ja, men vi gik ofte glip af aftensmaden.
- Vil du tale om det? - Nej.
Ligesom Peggy. Stædig. Vi kan mødes i køkkenet.
Du kan give mig en på lampen.
Jeg vil gerne tale om det, men ikke her. Et sted, hvor vi ikke bliver afbrudt.
Hvad med Guam?
Hvad med mit telt? Det dur ikke.
- Hvorfor ikke? - Folk misforstår det måske.
Hvis du vil tale i dit telt, så gør vi det. Jeg kigger forbi, nárjeg er færdig.
Tak, BJ.
Det var så lidt. Smut så.
- Korporal O'Reilly. - Betty.
- Hvad laver du? - Det ved jeg ikke.
- Du kyssede en overordnet. - Det var ikke med vilje.
- Hvorfor? - Jeg sov, og jeg drømte om...
- Det er personligt. - Det gør du ikke igen.
- Det gør jeg aldrig. - Stå op. Du skal ringe for mig.
Du skal ringe til Tokyo militærhospital.
- Javel. - Jeg vil tale med oberstløjtnant Penobscott.
- Ja. Din hvad-kalder-man-det. - Min forlovede.
Ja. Sparky? Stil mig igennem til Tokyo militærhospital.
Jeg fortæller ikke Donald, hvad der lige er sket.
- Aldrig nogensinde. - Han er stærk og sindssyg jaloux.
- Han bider som en bulldog. - Hvem har sagt det?
Ingen. Det har jeg bare hørt.
- Prøver du at komme igennem? - Hallo.
Frue, stil mig om til oberst Donald løjtnant Penobscott.
- En patient. - Det er et nødstilfælde.
- Hvad foregår der? - Det er for mig, oberst.
Vi ringer til min forlovede. Jeg er meget bekymret.
Hvad? Men...
Han tager ikke imod opringninger.
Læg en besked.
Sig, han skal ringe til major Margaret Houlihan. MASH 4077.
Meget bekymret.
Kys og kram.
Er du ikke panisk for tidligt?
- Måske er det alvorligt. - Måske hviler han sig.
Anmoder om tilladelse til at tage til Tokyo, før han dør.
Slap af og find ud af, hvad der er galt.
- Jeg flyver til Kimpo og fár et lift. -Vær tålmodig endnu en dag.
Jeg afstár ikke en helikopter og en sygeplejerske, fordi Penobscott har en bums.
Radar, hvor kommer læbestiften fra?
Det var et uheld.
- Jeg bad dig holde tæt. - Det passer.
- Det var et uheld. - Selvfølgelig.
Godnat.
Hvil dig nu lidt, Romeo.
Jeg troede, jeg havde et godt ægteskab.
Krigen ødelagde det.
"Gid du skrev brevet i stedet for mig. Det ville have været meget lettere."
"Jeg ved, jeg altid vil elske dig."
- "Men jeg har mødt en anden..." - Carrie. Lad mig komme med en spádom.
Tro det eller ej, men en dag kommer du dig over alt det her.
Såret heler. Du tilgiver ham og kan elske igen.
- Det virker umuligt. - Ja.
Men en dag bliver du glad for, han ikke er der længere.
Du finder en ny mand.
En rar, klog fyr. Der er vild med dine øjne.
I begynder at date, og han bliver forelsket i dig.
Så ender du med at slå op med den stakkels fyr.
- Skal jeg vække dig, nár du har spist? - Jeg sov ikke i nat.
Jeg drømte,jeg dansede med major Houlihan, og Betty Grable vækkede mig.
Noget lignende.
Godmorgen.
- Du kom sent hjem. - Der var masser at se til.
- Du var væk, da jeg vågnede. - Jeg kunne ikke sove.
Jeg tror, du var ude hele natten.
- Du kunne have ringet. Vi var urolige. - Hold mund, far.
Det er svært, nár de bliver voksne. Du spildte vel ikke tiden på en sygeplejerske.
- Jeg var sammen med en syg ven. - Godt. Fortæl mig om hende.
- Godmorgen. - Du ligner en ny kvinde.
- Der var intet galt med den gamle. - Jeg har det bedre.
Vi burde alle have det godt. Vores arbejde er så opmuntrende. Vi giver altid en hånd.
- Du taler for meget. - Jeg driller. Ved jeg, hvad jeg siger?
- Jeg mener det ikke. Skal jeg gå? - Bare ti stille.
Så snart jeg er færdig med at træde i spinaten.
Der er brug for mig ved poolen. Fortsæt I bare. Glem det.
Nu går jeg. Af sted med mig. Farvel.
Hej-
Er der nogen hjemme?
Undskyld. Mine tanker er andetsteds.
Er der noget galt?
Jeg kan se, du spiser æggene. Du er modigere, end jeg er.
Vil du have mig undskyldt, Carrie? Jeg har travlt.
Et øjeblik.
- Forstyrrer jeg? - Ikke endnu.
Nu gør du.
Jeg er oprigtigt ked af, at din forlovede er alvorligt syg.
- Det er han ikke. Han er kun på hospitalet. - Når de ikke siger noget, så er det slemt.
De har ikke ikke fortalt mig det. Jeg ved det bare ikke.
Jeg er oprigtig ked af, du er ked af det.
Tak, Frank. Ellers andet?
Ja. Jeg har en lille gave til dig.
Det er bare et lille tegn på min oprigtighed.
- Vidunderligt. En japansk parasol. - Lavet i Texas.
- Tak. Det var sødt. - Det handler om at give.
Vi havde et godt forhold engang. Den beviser, vi ikke bærer nag.
Jeg er gnaven til tider, men vier stadig venner.
- Sikke en flot tale. - Ren improvisation.
- Tak. Jeg håber, vi altid kan være venner. - Jeg er her altid, hvis du fár brug for mig.
Det páskønnerjeg. Jeg glæder mig til, du møder Donald.
Når jeg tænker på dig, så mindes jeg, hvor vi morede os. Det glemmer jeg aldrig.
- Det gør jeg heller ikke. - Folk kritiserer krigen, men den gav mig dig.
Vores venskab er ægte. Det er varmt og ærligt. Det er belejligt.
Jeg gør mit bedste. Men det er ikke nok. Jeg kan ikke holde det ud længere.
- Hold op. Tag dig sammen. -Ikke mig, dig.
Giv slip. Din Iøgnhals. Du foregiver at være min ven.
Ødelæg den ikke. Jeg kan få pengene tilbage.
Tag den med dig, din fidusmager.
Donald.
- Hvordan har du det? - Forfærdeligt.
Vil du tale om det?
- Fortæl dine problemer til en gammel Iøjser. - Jeg har ikke lyst.
Kom. Udøs dit hjerte. Jeg er læge, jeg kan ordne det.
Du ser på en fyr, der faldt af troskabsvognen.
Jeg synes nok, jeg hørte et dunk.
Jeg har det elendigt. Jeg er lykkeligt gift.
Ikke lykkelig som Frank Burns, fordi hans kone ejer fast ejendom.
Jeg forguder min kone, mit barn og mit ægteskab.
- Det ved jeg. - Jeg kan ikke lide at være utro.
Jeg er heldig at have, hvad jeg har.
- Du har ret. Du er heldig. - Gud hjælpe mig.
Du faldt i i går. Du hjalp nogen. Det tog overhånd.
- Du begik en fejl. - Helt sikkert.
- Hvad er det? - Jeg fortæller Peg om det.
Forkert. Du skal ikke være dum.
Du begik en brøler. Du kan straffe dig selv, men ikke hende.
Du fortæller ikke, hvad du har fortalt mig, til Peg eller nogen andre.
- Det går over. - Som nyresten.
Aflæg et løfte. Løft din højre hånd.
Kom så. Jeg lover at være en tro ægtefælle og at skrive dejlige, muntre breve,
at tænke på Peg ofte og holde fingrene fra Donovan. Lover du det?
- Det lover jeg. - Jeg har allerede bedre.
- Tak. - Selv tak.
Jeg har muligvis en karriere inden for at redde ægteskaber.
- Jeg aflægger også et løfte. - Godt.
Jeg, Hawkeye Pierce, lover, atjeg også en dag vil aflægge et sådant løfte. Amen.
Men lige nu kommer jeg for sent til en vigtig middag.
Jeg har ikke tid til at sige goddag, farvel. Jeg kommer for sent, for sent, for sent.
Hvad kan jeg hjælpe med, løjtnant?
Det er et personligt problem. Min mand vil skilles.
- Det gør mig ondt. Er han i USA? - Ja, oberst.
Det er et under, vi ikke har flere af den slags ulykker.
Det siges, at adskillelse gør længslen større, men det er noget hø.
Undskyld. Sid ned, Donovan.
Jeg vil gerne forflyttes, oberst. Jeg duer ikke her i 4077.
Du meldte dig frivilligt. Du er dygtig. Vi har brug for dig.
Jeg vil have det bedre et andet sted.
Hvis du har personlige problemer, så ser jeg gerne, at du løser dem.
De er bagateller sammenlignet med, hvad drengene oplever. Enig?
Ja, oberst.
Du skal ikke rejse, fordi du er inde i en svær periode.
Vent lidt. Efter min mening kan du ride stormen af. Okay?
- Jeg skal prøve. - Tak, løjtnant.
- Hvad vil du? - Have retfærdighed, sir.
I hæren? Du er tosset.
- Det kan man godt sige, oberst. - Jeg bryder mig ikke om de fugtige øjne.
Sir, har du hørt om Toledo-kvæleren?
Nej.
Han har slået til otte gange. Toledos terror.
- Han dræber kun kvindelige betjente. - Og hvad så?
Denne djævel står foran dig.
- Er du Toledo-kvæleren? - Jeg tilstår. Det er jeg.
Udlever mig. Send mig til Toledo til en langvarig retssag.
- Hvorfor gør du det? - Sirenerne, sir.
Politisirenerne fár mig til at gå agurk.
- Har du læst det her? - Hvad mener du?
Der står, det sidste mord blev begået for 14 dage siden.
Den mand er en svindler. En nar, der prøver at hoppe på vognen.
- Smut. - Men hvad med udklippet?
- Hvad med det? - Der står, morderen var fra Toledo.
- Og går med gult halstørklæde. - Lim det i din Scrapbog.
Jeg kan kvæle en for dig Iige nu. Jeg kan aflægge prøve.
En anden gang.
Jeg forventer ikke, du tror på alt, jeg siger, men måske bare en enkelt gang?
Ud, Klinger, før jeg tilkalder en kvindelig betjent.
- Kaptajn Hunnicutt? - Hvad er der galt?
Han er måske i chok. Han er bleg. Hans læber er blå.
- Hvad er hans vitale tegn? - Puls 120. Blodtryk 94 over 52.
Giv mig noget mere plasma.
Sygeplejerske.
- Det var virkelig godt observeret. - Tak.
Vi må holde ham under observation.
- Hvordan har du det? - Hvorfor spørger du?
Hvad?
Det er det første, du har sagt til mig hele ugen.
- Du overdriver. - Nej.
- Du har været opfarende. Som en vred bjørn. - Det var jeg ikke klar over.
Vil du tale om det?
- Hvorfor ikke? - Sidst vi talte, talte vi ikke.
Det er det, vi bør tale om. BJ, det er vigtigt for mig.
Sygeplejerske.
Hold øje med ham et øjeblik. Jeg er lige udenfor.
Jeg ved, at du har dårlig samvittigheden. Men du bebrejder mig.
Nej,jeg bebrejder mig selv.
Kun delvis. Jeg står for skud, hver gang jeg er i nærheden.
Undskyld, men du ved, hvad der skete.
Jeg fik et enormt anfald af dårlig samvittighed.
Jeg har aldrig gjort det før.
Jeg er håbløst forelsket i min kone.
Hvad er det galt i det?
Jeg vil ikke ødelægge det. Jeg føler, jeg forrádte hende.
Hvorfor? Fordi du var venlig, hensynsfuld og sød over for mig?
Fordi jeg var fortvivlet, og du hjalp mig?
- Er du flov over det? - Nej, men så ligetil var det ikke.
Vi planlagde det ikke.
Vi er kun mennesker, uanset hvad vi gør.
Ja. Og jeg er stadig bange.
- For hvad? - For dig.
Fordi du her her, og du er så smuk og så tæt på.
Og så sårbar.
Du stoler ikke på dig selv.
Bare fordi jeg er tæt på, betyder det ikke, du kan komme anstigende, nár du har lyst.
Jeg havde brug dig den aften, og du var der.
Det vil jeg altid elske dig for. Det betyder ikke, det sker igen.
Jeg kan selv løse mine problemer.
Jeg forventer ikke, du er løsningen på dem.
Gør det det lettere?
Ja og nel'-
Vi kan være venner.
Ja, det kan vi.
Bedre venner end de fleste.
- Stadig venner. - Carrie...
- Du er noget særligt. - Jeg kan også godt lide dig.
Lad os vende tilbage til arbejdet, ven.
Oberstløjtnant Penobscott? Major Houlihan.
- Gud ske tak og lov. - Tak Radar.
Donald? Margaret. Hvordan har du det? Jeg har været så bekymret. Jeg sagde...
- Må jeg tale i enerum? - Bestemt.
Donald, hvordan har du det? Hvad er der sket med dig, elskede?
- Kom tilbage. - Hvad er der?
Han er kommet til skade. Han fik brok, da han hang i rebet. Du træner så hårdt.
- Anmoder om tilladelse til at se ham. - Vi har travlt.
- Han er opereret. - Vi behøver dig.
- Han giver mig ikke orlov. Det er krigen. - Hun har ret.
- Ma jeg afslutte min samtale i enrum? - Han er ukampdygtig i en måned.
Det skal du ikke bryde dig om. Donald, du må være forsigtig. Rebet...
- Dobbeltsidigt brok? - To måneder.
Donald, du kan ikke gøre det mod mig.
Du må vise mere hensyn. Vi er forlovet.
Visiontext tekster: Christina Mohr
DANISH